- John! - Nancy, pas på!
Kom nu. Kom nu!
Kom så, Nancy!
- Far? - Beklager, Abe. Jeg klarede det ikke.
Du må...
Far?
Far!
Jeg elsker dig.
Hr. Præsident, hun er i gang igen.
- Fader, du bliver slået ihjel. - Der er ingen fare, moder.
De hader dig, Abraham! Hvorfor skal du til det frygtelige sted?
Slaget ved Gettysburg var vigtigt, og det bør anerkendes.
50.000 mand døde.
Jeg må være til stede ved ceremonien ved massegraven.
- De har bedt mig om at tale. - Hvad skal det gøre godt for?
Vores sejr var et vendepunkt i krigen.
Jeg vil formidle et budskab om samling og håb.
Du er den mest melankolske mand jeg har kendt, mr. Lincoln.
Måske.
Hr. Præsident, minister Stanton venter nedenunder.
Fint...
Frygt ikke, min kære. Du må holde mig ud i mange flere år.
Indtil videre har operation "Big Shanty" været en katastrofe.
Af de 30 mand vi sendte, har kun kaptajn Eckert overlevet.
- Han er tilsyneladende blevet gal. - På hvilken måde?
Han beretter historier om levende døde og kannibalisme. Helt sindssygt.
Levende døde? Unionen eller konfederationen?
Begge, sagde han. Eller ingen af dem. Jeg ved ikke.
- Hvem kontrollerer fortet? - Det er uklart.
- Vi må kontrollere fort Pulaski. - Jeg har overvejet mulighederne.
Grant er stadig i Vicksburg. Vi kan have 1000 tropper der om få dage.
Nej, vi ved ikke hvor mange rebeller som er ved fortet.
Vi må vide hvad der sker først. Jeg vil tale med den sårede officer.
Der er en pakke i min garderobe. Vil du hente den til mig?
Det her er mr. John McGill, en gammel ven.
Han og min kone tror at jeg svæver i fare.
Han insisterer på at følge mig hele tiden.
- De udsætter Dem nok for fare nu. - Det må jeg finde ud af.
- Der er givet en risiko, sir. - Jeg ser til at intet overgår ham.
Dr. Mullenhoff leder lægeteamet i Jeffersonbunkeren.
- Det er en ære at møde Dem. - Hvordan har vores patient det?
Han har ikke reageret på nogen behandling og hans tilstand forværres.
Han har mistet taleevnen og er blevet mere voldelig.
- Desværre må vi nok spænde ham fast. - Jeg forstår.
Denne vej, mine herrer.
Ved De hvem jeg er, kaptajn Eckert?
Hvad er der sket?
- Hvor er resten af gruppen? - Døde. De er alle... døde.
- Er De den eneste overlevende? - De...
De dræbte allesammen.
Hvem? Rebellerne? Har De mødt sydstaterne i åben kamp?
Nej... Nej... De er... De er også døde.
Hvem var det så som De mødte?
De var så mange. De kom fra alle sider.
De... bed os...
Jeg forstår ikke, kaptajn.
De åd vores kød.
De kunne ikke slås ihjel, men de flåede os i stykker.
Hvad kan have forårsaget det? Hvilken slags sygdom, eller gift?
Kan rebellerne have udviklet et våben som stjæler andres sjæle-
- og forvandler dem til demente kannibaler?
- Det er ikke deres værk. - Hvad står vi så overfor?
Hr. Minister, har den nye sikkerheds- tjeneste nok kampklare mænd?
- Ja, lige akkurat. - Godt.
Jeg vil have 12 mand til en mission bag fjendens linjer.
Få et team til fort Pulaski og få rede på hvad der skete med "Big Shanty".
Vi må finde ud af hvor spredt smitten er.
Vi må finde de savnede og vi må indtage fortet.
- Jeg tror ikke jeg forstår. - Vi må stoppe smitten...
...inden den spredes, hvilket sker meget hurtigt.
Det kan decimere befolkningen.
Finder folk ud af det, så kan der opstå panik, hvilket er lige så farligt.
Skal vi sende 12 mand bag fjendens linjer-
- mod en kæmpe hær, som er syge som Eckert?
- Ja. - Hvem skal lede selvmordsmissionen?
Mig, og jeg har de rette mænd til opgaven.
Bliv her, hr. Præsident.
Kaptajn Eckert. Vi ønsker kun at De skal blive rask.
Kaptajn Eckert, bliv der. Jeg vil ikke skyde Dem.
- Edwin, er det sværd skarpt? - Det er det altid.
Giv mig pakken fra vognen.
Hr. Præsident.
Nu ser I hvad vi har at gøre med. Nu da major McGill er gået bort...
- De kan ikke gøre det. - En selvmordsmission, sagde du jo!
- Kunne jeg lade en anden gøre det? - De behøves her, for at lede krigen.
- Landets skæbne står på spil. - Skæbnen afhænger af denne mission.
Hvorfor skal man bevare en union befolket af folk som Eckert?
Jeg har viden om den sygdom, som ramte Eckert.
- Jeg er den bedste til opgaven. - Det strider mod al fornuft.
Tænk på 100 mænd som Eckert.
Tænk så også på 1000 kvinder og børn som ham.
Strider det ikke mod al fornuft?
Find på en historie om hvad jeg gør.
Ingen må vide at jeg har forladt hovedstaden, ikke engang Mary Todd.
Vi må af sted så hurtigt som muligt.
Sørg for at togføreren stopper toget.
Vi kommer ikke længere med tog.
Vore mænd har saboteret sporet længere fremme.
Herfra fortsætter vi til fods. Lad os stoppe og gå igennem det hele.
Mine herrer, jeg formoder at I kender til Anakondaplanen.
Vores blokade af Syd for at hindre tog og skibe i at passere.
Takket være Grants sejr har vi næsten kontrol over Mississippifloden.
Vi har forhindret Konfederationen i at skaffe våben og forsyninger.
Men blokaden må udbygges hvis sejren
skal sikres og tabene minimeres.
Fort Pulaski ligger ved et vigtigt handelspunkt ved Savannahfloden.
Det er taktisk meget vigtigt.
Operation "Big Shanty" gik ud på at infiltrere og erobre fortet-
- uden at anvende den store magt.
Missionen mislykkedes. Muligvis var det en katastrofe.
Så vi er ude på en søg-og-red-mission, hr. Præsident?
Noget i den retning.
Jeg har kun lidt håb om at finde vore savnede tropper-
Men jeg vil finde ud af hvad der skete dem og fuldføre opgaven.
Det var en afgørende mission og fort Pulaski må indtages.
For vores faldne kammerater.
Og for vores succes med missionen.
- Hvad mener du om vor frygtløse leder?
- En ære at kæmpe med præsidenten.
Det er sandt, men stemte du på ham?
Jeg stemte på Douglas.
Men han er præsident. Han kan holde nationen samlet.
- Jeg tænker på om han klarer opgaven. - Jeg har aldrig mødt en modigere mand.
Jeg ville følge Lincoln til helvede.
- Så får du nok chancen, min dreng. - Jeg er ikke din dreng.
En, to, tre.
Stop!
Hvem der? Stå stille. IdentificÃ©r dig selv!
Hr. Præsident...
Sir, hvordan kunne De?
Larmen må have lokket ham til. Luk portene!
Jeg gør det, sir.
Skyd dem i hovedet.
- Hvordan har han det? - Skudsår, ingen brækkede knogler.
Er han skadet på anden måde? Bidesår, eller kradsemærker?
Nej, ikke hvad jeg kan se.
Er nogen skadet? Vi må vide om nogen er blevet bidt eller kradset.
Fik I blod i munden eller øjnene?
Sørg for at det forbliver sådan. Vi må sikre fortet.
Rebellerne har frit sigte mod porten.
- Hvad angår Dunbar, sir... - Senere. Nu tager vi rebellerne.
Chamberlain, Shaw, Wilkinson. I kommer med mig.
Brown, få portene sikret. Fart på!
Du godeste, hvad er det for noget dæmonværk?
Ingenting.
- Hvor er de andre? - De gik ind ved nordøst, tror jeg.
Kom så.
Længere fremme. I der. Vis hvem I er!
Giv op. I kan ikke flygte. Læg jeres våben.
- Overgiv jer, eller vi skyder. - IdentificÃ©r jer selv.
Thomas Jonathan Jackson. General i konfederationens hær.
- General Jackson? Stonewall Jackson? - Det er mig.
- Det er en ære at møde Dem, sir. - Meget vel, general. I må overgive jer.
- Eller I dør hvor I står. - Jeg opgiver ikke fortet til jer.
- Jeg vil hellere dø. - Så må det være sådan.
- General Jackson. - Vi har sikret...
Det er nok, mr. Chamberlain.
Jeg vil ikke se mere blodsudgydelse i dag, general.
I er i undertal. I gør bedst i at give op.
Abraham Lincoln, jeg havde håbet at møde Dem.
Men jeg havde håbet at omstændighederne var anderledes.
- Hvordan havnede I her, general? - Et vigtigere spørgsmål er:
Hvordan vil I stå til ansvar for de mord som I har begået i dag?
Jeg så hvordan De slagtede to ubevæbnede, konfederale soldater.
De søgte beskyttelse her og De mejede dem ned.
Rent bogstavelig talt med den le De har under frakken.
De ved lige så godt som mig at de ikke længere tilhørte hæren.
- De var ikke længere mennesker. - De var syge og havde behov for hjælp.
En var officer.
- Ikke den tone til præsidenten. - Ikke den tone til generalen.
Rolig. Vi har at gøre med en fælles og overlegen fjende-
- uanset om generalen vil erkende det.
Hvorfor slår vi ikke de sydstatsfolk ihjel nu?
Ødelægger jeg ikke fjenden ved at blive ven med dem, mr. Brown?
Nej, De ødelægger dem når De dræber dem.
Vi må spare på ammunitionen. Vi må påvirke dem-
- så de måske forstår det kloge i vores syn på sagen.
Det vil vi aldrig gøre. De havde brug for lægehjælp.
Vi har en af dem nu. Han er i sikker forvaring.
Hvorom alting er. Nu må vi sikre fortet mod indtrængende.
De og Deres mænd kan hjælpe os med det.
Vi samarbejder ikke med fjenden under nogen omstændigheder.
Som De vil. - Mr. Pinn, få sikret fangerne.
Lad os tale lige ud af posen.
Vi befinder os i en prekær situation og vi må tage forholdsregler.
- Vi må væk herfra. - Nej, vi er her på en mission.
Til helvede med den. Vi efterlader rebellerne til deres skæbne.
- Det er umuligt. - Vi ved ikke hvor mange syge der er.
De opfører sig som zombier...
Et bantu-ord jeg lærte af min mor.
Det var lig som blev vækket til live gennem magi.
Men de blev kun brugt som slaver. De var ikke som de her.
Jeg foretrækker også almindelige slaver.
- Vi bør skaffe hjælp. - Hvordan skulle vi gøre det?
Findes der ikke et telegrafkontor i byen? Ved togstationen?
Hvis det ikke er nedlagt. Men det er en god idÃ©.
De, Hopkins, Wilkinson, Shaw og jeg begiver os til byen.
Resten bliver og forsvarer fortet.
- Jeg vil hellere bevogte fangerne. - Jeg følger gerne med.
De skal nok få lejlighed til at bekæmpe zombier.
Men nu vil jeg disponere styrkerne således:
Mr. Hopkins! De erstatter mr. Kearny som fangevogter.
Vi må skride til værks med størst mulig stilhed.
Den mindste lyd vækker dem og indebærer fare og død.
- Hvad er dine planer efter krigen? - Jeg vender tilbage til scenen.
- Er du skuespiller? - Jeg har lavet en del, ja.
- Jeg kommer fra en lang tradition. - Det virker som et interessant job.
Du skulle bare vide.
- Satans, det ser ikke lovende ud. - Måske fungerer den stadig.
Pike.
Pike!
John!
Hjælp!
- Wilkinson! Hvor er Pike? - Han er død.
- Hvor mange var de? - Mange. Der kommer flere.
- Hr. Præsident! - Fart på!
Er der nogen?
Luk os ind, for fanden!
- Hvor slemt er det? - Det er bare benet. Hagl.
Skyd ikke. Vi vil intet ondt. Vi søger kun midlertidig beskyttelse.
Vi bankede inden vi sparkede døren ind.
Vi troede at byen var forladt bortset fra disse ulykkelige sjæle.
Det er godt at møde andre, som ikke er smittet.
Vil I ikke tale? Måske kan vi slå os sammen?
- Sænk jeres våben. - Sænk jeres først.
- I bliver der for jeres eget bedste. - Vi har fredelige hensigter.
- Abe? - Ja, jeg er Abraham Lincoln.
Mary. Mary Owens. Er det virkelig...
Mor?
Efter alle de år kommer du til mit hus og søger beskyttelse?
Jeg vidste ikke at du havde slået dig ned i Savannah.
Kender I hinanden? Kender du præsidenten?
En af mine mænd behøver førstehjælp. Et resultat af jeres træfsikkerhed.
Få ham herned. Jeg tager hånd om det.
Mor, forklar det for mig.
Da jeg var på din alder og besøgte tante Betsy-
- mødte jeg en ung mand. Vi blev forelskede.
Det var ganske magisk.
Senere skrev han at han ville gifte sig med mig hvis jeg tog tilbage.
- Så det gjorde jeg. - Jeg husker historien.
Han talte ikke længere om ægteskab. I stedet skrev han at du var fri.
Det var ikke det jeg ønskede. Men han gav mig intet valg.
Var det ham?
- Men han er ikke? - Nej, min skat. Du er for ung.
Jeg ville aldrig lyve om dit ophav.
Det ser ikke så slemt ud. Det ordner jeg hurtigt.
Abe, det er min datter Sophia.
Den dejlige skabning er Annika. De arbejder begge for mig.
De gjorde det inden dette begyndte. Den unge mand er Teddy.
- Theodore Roosevelt, fra New York. - Han blev skilt fra sin familie.
- Vi tog hånd om ham. - Jeg er John Wilkinson, ma'am.
Det er mr. Shaw. Ham som hviler på jeres fine... egegulv er mr. Hopkins.
- Hyggeligt at mødes, drenge. - Hvorfor er I blevet?
Min vogn blev stjålet da vi skulle afsted. Vi har ventet på hjælp.
- Kan I hjælpe os? - Så meget som I nu kan forvente.
- Resten af mændene holder fort Pulaski.
- Vi evakuerer så snart I er færdige.
Hvordan kommer vi forbi de "ulykkelige?"
- Er der en anden udgang? - Bagdøren mod gyden.
- Har I ammunition? - Vi opgiver ikke uden kamp.
Nuvel. Mr. Shaw, De og jeg laver en afledningsmanøvre-
- som lokker zombierne til, så de andre kan undslippe via bagdøren.
- Klarer De det, mr. Hopkins? - Vi har kvinder og børn at beskytte.
- Jeg vokser med opgaven. - Jeg kan tage hånd om mig selv.
Det tror jeg på. Synd at vi ikke har et ekstra våben.
Her. Når du går, gå forsigtigt-
- og bær denne stang.
Får jeg æren at gå ved Deres side, miss Annika?
Så snart jeg har fået lagt forbindingen kan vi gå.
Mr. Wilkinson fører jer til fortet. Vi ses der.
- Vær ikke bekymret, miss Owens. - Det er jeg sjældent.
Der er de. Fart på!
Mr. Shaw!
Kom nu, allesammen!
Åbn porten!
De kommer.
- Skynd dig! - Det er for sent.
Hun må ikke komme ind.
Skynd jer!
Alle ind!
I havde ikke ret... Hvordan kunne I?
- Er der slet intet håb for dem? - Intet.
Pike klarede den ikke.
- Og du? - Bare et haglskud, jeg sværger.
- Hun skød. - En kvinde har ret til at beskytte sig.
- Missionen? - Telegrafen var allerede ødelagt.
Hvordan lyder din plan, Abe?
Jeg ønsker jeg havde en. Havde ingen anelse om hvor mange zombier der var.
Det er hvad mr. Brown kalder dem.
Vi er få mænd, og vi mangler fornødenheder og tid.
Mary...
Epidemien må inddæmmes.
Er der intet brugbart i fortet?
Vi har intet fundet hidtil.
- Jeg tvivler på hans dømmekraft. - Tænk over hvad du siger.
Enten lyver han, eller også havde han ingen anelse om hvad vi ville møde.
- Vi kom helt uforberedte. - Vi har træning og forstand.
Døden venter os bag hvert hjørne, og stadig har han tid til at omgås...
...et par skøger. - Det har han ret i.
Rør, mr. Kearny. General...
Mr. Lincoln, jeg må protestere mod tilstedeværelsen af... en falden kvinde.
- Miss Owens er en gammel veninde. - Det kan vel være.
Men det er en krænkelse af anstændigheden...
Vi har alvorligere ting at tænke på end en kvindes rygte.
Det var det jeg ville tale om. Skal vi sidde.
Vi befinder os nu i en meget alvorlig situation.
Vi kan ikke blive her for evigt, og vi har ingen vej ud.
Vi må dræbe alle zombierne.
"Zombies"? Lyder som slavesnak. De ulykkelige mennesker var soldater.
En del var helte, og en del var civilister, alle har ret til at leve.
De er allerede døde. De er bare ikke klar over det.
Nej... de er syge.
Lad os besøge din fange.
Ingen helbredelse, intet håb. Der er ingen chancer for en fredelig død.
Smittes man har man et døgn-
- inden forvandlingen indtræder og man drives til at sprede smitten.
- Det er ren spekulation. - Jeg ved hvad jeg taler om.
Jeg har stået over for det før.
Da jeg var næsten ni år kom smitten til byen.
Den ødelagde vores samfund.
Der var ingen årsag og ingen forklaring på det.
Myter og rygter-
- alt fra inficeret kød til sort magi.
Gode mennesker, venner...
...familiemedlemmer, alle ofre for forbandelsen.
Efter megen blodsudgydelse, udryddede vi sygdommen.
Det troede jeg i hvert fald...
...indtil for to dage siden da en mand kom smittet tilbage fra dette fort.
Smitten spredes hurtigt og ubarmhjertigt.
Eneste måde at besejre den på er ved at dræbe alle som smittes.
Støj tiltrækker dem. Skud mod hovedet er effektivt, men tiltrækker flere.
Det kan være svært at sigte præcist under stress.
Det er sikrere at halshugge dem.
General, har De nogle sværd, klinger eller andre redskaber gemt på fortet?
Hvis jeg havde en mobil guillotine havde jeg ikke informeret Dem.
De er min fjende. Jeg vil ikke hjælpe Dem i Deres umenneskelige stræben.
Det var uheldigt. Jeg kunne bruge Deres hjælp.
Deres folk er lige så udsatte som mine.
Jeg har et forslag, hr. Præsident. Jeg har lært byen godt at kende.
Der er en plantage ikke langt herfra med de redskaber De beskrev.
Vi kan hente dem og lave dem om til våben.
- Hvad hedder De, korporal? - Pat Garret, sir.
- Ville De arbejde med unionister? - Ja.
Denne krise er større end det som skiller os.
Til syvende og sidst er vi jo alle amerikanere.
Godt så, følg med mig.
- Det er jo vanvid! - Kan vi stole på sydstatsmanden?
- Jeg tror vi kan stole på ham. - Jeg lægger ikke mit liv i hans hænder.
- Det gør jeg heller ikke. - Det gør jeg heller ikke.
Jeg er med, sir. Men jeg kan nok ikke være til nogen nytte.
Jeg forstår. Hvem følger med på missionen?
- Sophia og jeg er med dig, Abe. - Også mig.
Jeg håber jeg kan sende mange zombier tilbage til helvede.
Din entusiasme er uimodståelig. Med lidt held støder vi ikke på nogen.
Godt så. Vi har ingen tid at spilde.
Undgå konflikt for enhver pris.
Vi er for langt fra sikkerhed.
- Må jeg spørge om noget, miss? - Stilhed er bedst, mr. Shaw.
Jo, men jeg tænkte bare på hvordan De er endt i denne situation?
- Zombiejagt eller prostitution? - Jeg mente...
Det er det eneste rentable arbejde som vi kan udføre her.
Verden er ikke så god mod en ugift kvinde og hendes uægte datter.
- Jeg dømmer dig ikke, Sophia. - Nej, det gør de aldrig.
Hvis vi overlever det her, kan jeg vel besøge dig?
Redskaberne er i laden.
Husk at gå forsigtigt... og stille.
- Vent til de angriber. - De sover vist.
Det kan jeg love at de ikke gør.
Nej, det larmer.
Hr. Præsident, tænkte at De behøvede hjælp.
Afsted!
Åbn portene, de kommer.
Hvordan... Jeg mener, hvordan har du det?
Det føles som om en tåge lægger sig.
Som om den spreder sig fra mit indre.
- Har du mange smerter? - Ikke værre end at føde et barn.
Mary... jeg har ikke ord for hvor ked af det jeg er.
Ikke kun på grund af din nuværende tilstand-
Men også det jeg gjorde for så mange år siden.
Jeg elskede dig. Jeg elsker dig stadig.
Jeg har aldrig holdt af en anden på samme måde.
Jeg var ung og tåbelig og jeg tog imod tvivlsomme råd.
Sandheden er at jeg følte mig ikke god nok til dig.
- Jeg beder ikke om din tilgivelse. - Den får du uden forbehold, Abraham.
Det var meget venligt af dig.
- Skal Sophie vide om din tilstand? - Nej.
Jeg siger det til hende.
Godt så. Jeg tilkalder hende og kommer tilbage så snart jeg kan.
Vær modig og beslutsom, Abe. Du ved hvad der skal gøres.
Jeg har tænkt mig at fortsætte til jeg sejrer...
...eller bliver besejret, eller dør.
- Vil De ikke hjælpe os? - Bestemt ikke.
Og De, korporal Garret, vil blive stemplet for Deres ulydighed.
Jeg forstår, general.
Denne morgen viser I ingen nåde og ondskab mod alle.
Med Guds hjælp og kortet som korporal Garret har tegnet-
- skal vi slagte så mange af de ulykkelige væsener som vi kan.
I kan strategien og ved hvem jeres partner er.
Indtag jeres positioner, sikre nærområdet-
- og fortsæt til næste position til byen er renset.
- Det virker jo enkelt. - I kan ikke fejle.
I må indprente jer at det kan I ikke.
Men jeg må påpege dette: Hvis nogen bliver smittet-
- så må han behandles som en fjende.
- Der findes ingen undtagelser. - Præsident. Jeg støtter ikke det her.
At myrde uskyldige er helt uacceptabelt.
Jeg forstår. Har nogen anden moralske betænkeligheder?
Mr. Wilkinson, De kan se efter miss Mary Owens.
Hun følte sig dårlig i morges. Tag hånd om hende.
Se efter hvordan det går for mr. Hopkins med vores fanger.
Grundet Wilkinsons beslutning går Pinn med Garret. Roosevelt bliver her.
- Det gør jeg ikke. - Slut dig så til mig og miss Owens.
Lad os mindes agenterne Pike, Dunbar og Kelly.
Disse modige mænd som kæmpede og døde her, har viet denne jord.
Det er op til os levende at fuldføre det arbejde-
- som de så nobelt påbegyndte.
De skal ikke være omkommet forgæves.
Husk på, Teddy. En splittet mand kan ikke rejse sig.
Ja, hr. Præsident.
Frigørelse nu!
- Det var vist alle. - Svært at sige.
Måske skulle vi tage til fortet og hvile lidt?
Vi tager en tørn mere.
Lincolns hore. Præsidentens fortabte kærlighed-
- er intet andet end en skøge.
Hvad skulle Washingtons fine cirkler stille op med dig, min kære?
De er alt for rige.
Deres kinder har næppe ungdommens rosenglød.
Gå ingen steder.
Afskyvækkende hvordan de har behandlet Dem. For hvilke forbrydelser?
Ulydighed? Fejhed? Nej, for at blive syg.
Ainsley? George Ainsley fra Canterville?
Det er ikke sandt.
Efter alle disse år.
Mens tåben med høj hat-
- render rundt rådner en fin sydstatsgentleman i en celle.
Det gør mig skidt tilpas. Vil du vide en hemmelighed.
Jeg er en hemmelig agent.
Nej, ikke en agent hos Lincoln-
- men en konfederal agent.
Jeg har anvendt mine skuespiltalenter.
Jeg har narret alle, inklusive præsidenten.
En skål for mig og mine evner.
Tak, George. Du er alt for venlig.
For dit gode helbred.
Jeg tror at du forstår mig.
Jeg tror de har taget fejl hvad angår dig, major Ainsley.
Du ville vel ikke gøre mig noget? En søn af Dixie?
Vend tilbage til krigen.
Tag støvlerne på, og få lidt snavs under neglene.
Det var en metafor.
Jeg skal bare finde nøglen.
Du er fri... til at vende tilbage til slagmarken, George.
Nej!
Hold dig tæt på mig.
- Godt, vi bliver her. - Jeg tager ikke imod ordrer fra dig.
- Hvem har givet ordrer? - Jeg er ligeglad, gråjakke.
Vi må væk herfra... Måske kan finde noget vi kan bruge derinde.
Det er et forsøg værd. Vi må i hvert fald holde lav profil til de er væk.
De rører sig ikke med mindre vi hjælper dem på vej.
Jeg tager ikke imod ordrer fra gråjakker.
Vil du blive her og dø, er du i din fulde ret.
Løb!
- Gem dig her til kampen er forbi. - Nej, jeg vil kæmpe, sir.
Godt så. Så forsøger vi med det her.
- Har du ammunition? - Kun lidt. Vi gemmer os.
Nej, det vil jeg ikke.
Afsted.
Måske er der et udsigtspunkt deroppe?
Jeg må se hvad der foregår udenfor.
- Så er vi her. - Nej, bliv hos mig.
- Hvad ser du? - Det er ret mørkt. Kan du ikke...
Giv mig pistolen! Jeg er uskadt. Pistolen! Der kommer flere.
Hvad er der galt med dig?
Hvem er næste?
Fokusér. Husk at din beslutsomhed er vigtigere end alt andet.
Deres pander er mine skydeskiver, hr. Præsident.
Til venstre, hr. Præsident.
Til højre.
Venstre.
Højre.
Det ser sikkert ud. Vi går.
Tak for din hjælp i dag, Gud.
Velsign de mænd som ofrede sig i kamp for nationens skyld.
Vejled deres sjæle i himlen.
Hjælp Mary. Hun lider så meget.
Jeg beder Dig ydmygt, giv mig visdom til at se klart.
Lad mig hjælpe de levende døde til at finde deres sidste hvile.
Hjælp mig med at befri dem fra lidelse og elendighed.
Vis dem vejen til Din evige forladelse. Amen.
Dræber jeg ham mens han beder kommer hans sjæl i himlen.
Jeg ønsker at hans sjæl skal være sort som helvede-
- hvor den også vil ende. Jeg slår ham ihjel.
- Mr. Garret, har De tid? - Ja, sir.
Hvordan er De endt på den forkerte side?
Jeg blev født i Alabama og voksede op på en plantage nær Hainesville.
Det er i Louisiana.
Jeg er ikke for slaveri, men det var en måde at leve på dernede.
Da alle deltog, troede jeg det var det man skulle gøre.
- Jeg var ung. - Og nu?
Tja... denne zombieplage...
...som mr. Brown kalder den, fik mig til at tænke på slaveriet.
Det er forkert, men det er her. Det burde være væk, men det lever videre.
Hvis vi ikke finder ud af at stoppe det, sønderriver det ikke bare landet.
Det bliver slutningen på det liv vi kender til.
Du er en vis mand. Hvad er du dine planer efter denne brand er slukket?
Jeg havde tænkt at tage vestpå og blive cowboy, sir.
Du kunne nå langt indenfor politik eller retsvæsen.
Jeg vil hellere stifte familie og ride heste.
Helt sikkert en lokkende vej.
- Jeg forstår at det gik godt. - Ikke godt nok.
Jeg er fortvivlet, Mary. Jeg beder om vejledning, men ser ingenting.
- Har du talt med general Jackson? - Hvorfor skulle jeg det?
Han har mange færdigheder.
- Måske har han en ide. - Han har hidtil ikke villet samarbejde.
Det vil måske forandre sig når situationen bliver mere desperat.
- Hvad vinder vi på at dø her? - Noget er værd at dø for.
- Det har modige mænd vist omkring os.
- Mener du nordstaterne?
Ja. De vil have retfærdighed. Jeg tror at De er enig.
- Man har en pligt... ...til at gøre det rette.
Er det ikke det man efterstræber, at gøre det rette?
Man må også følge ordrer. Man kan inte svigte andres tillid.
Vi svor på at forsvare konfederationen.
Spredes smitten videre findes der intet tilbage at forsvare.
Jeg har noget at vise mr. Linc... hr. Præsident.
En, to, tre.
- Dette kunne måske hjælpe Dem? - Ja, bestemt.
De forstår vel hvad jeg vil bruge det til?
- Den eneste tilbageværende løsning. - Ja, det gør jeg.
- Tak, sir. - Fortet har andre hemmeligheder.
Et tunnelsystem som kulminerer i en hemmelig udgang.
Lærte du ikke at kaste som en mand i New York City?
Du klarer det, Teddy.
Det er tid til at tage afsted.
Nu!
Jeg tror det er tid, sir.
- Er alle inde i fortet? - Så godt som.
Så kører vi.
Vi har et minut efter han har antændt.
- Det er tid til afgang. - Et lille øjeblik mere.
Det er tid til at gå.
- Der er noget galt. - Der er nogle sekunder tilbage.
- Vi må i sikkerhed. - Tag generalen med.
- Ikke uden Dem, hr. Præsident. - Problem med lunten?
- Jeg tænder den igen når I flygter. - Nej, jeg gør det.
De fleste af de mænd var konfederale soldater.
Det føles naturligt at jeg gør det.
Jackson?
En stor mand og modig kriger lige til det sidste.
Lod De generalen dø? Hvordan kunne De?
Du har vist klaret det, Abe.
Jeg ved ikke. Vi får se.
Og nu...
Nej, mor.
Jeg tror at tiden er inde, skat.
Der må være en kur. Lægerne bliver klogere for hver dag.
- Det stemmer. - Det er for sent for mig.
Sophia. Min kæreste...
- Det er tid at sige farvel. - Mary...
Få vil huske hvad vi har sagt her.
Men de vil aldrig glemme hvad vi har udrettet.
Nu er det op til jer levende at fuldføre det.
- Held og lykke, hr. Præsident. - Tak, mr. Garret.
For 87 år siden skabte vore fædre en ny nation på dette kontinent.
Undfanget i frihed og viet til den tanke, at alle mænd er skabt lige.
Nu er vi optaget af en stor borgerkrig-
- som afprøver om denne nation-
- eller en hvilken som helst nation, således undfanget og viet kan holde ud.
Vi er mødtes på en af krigens store slagmarker.
Vi er komemt for at indvie denne mark som et endeligt hvilested-
- for dem som her gav deres liv for at denne nation kan leve.
Det er helt igennem passende og rigtigt at vi gør dette.
Verden vil ikke bemærke eller huske hvad vi siger her.
Men den kan aldrig glemme hvad de gjorde her.
Det er op til os, de levende, at være viet-
- til den store opgave som vi har foran os.
Så vi højtideligt beslutter at disse døde ikke skal være døde forgæves.
At denne nation, under Gud, skal genfødes i frihed.
Og at regering af folket, ved folket og for folket-
- ikke skal visne bort fra jorden.
- Hvordan har patienten det? - Ingen forandring.
- Og forskningen? - Jeg har ikke gjort fremskridt.
- Jeg tror det vil være bedst hvis... - Nej! Nej!
Find en kur. Ikke kun for hende, men for næste gang sygdommen hærger.
- Ser De ikke hvor vigtigt det er? - Jeg er måske ikke den rette.
- De ved mere end nogen anden. - Men jeg ved ingenting.
Mary? Rart at se dig.
Undskyld at jeg ikke har besøgt dig så længe.
Fjendtlighedernes ophør har skabt lige så store problemer som krigen.
Hvordan behandler de dig?
Dem som jeg betaler generøst for deres tjenester-
- og deres stilhed. Lad os se.
Dette er uacceptabelt, doktor.
Ingen vil være nær hende. Er det så mærkeligt?
Sejren gav os nye udfordringer.
Jeg vil genoprette unionen.
De forstår ikke at det er tid at forbinde nationens sår.
Ikke gøre dem dybere.
Vi møder modstand overalt.
Selv fra gamle venner. Husker du mr. Wilkinson?
Hans rette identitet er John Wilkes Booth fra skuespillerfamilien.
Min meddeler siger at han har holdt møder på Surrats pensionat.
Han planlægger at kidnappe mig eller at myrde mig.
De overvåger ham nøje. Jeg er beskyttet hele tiden.
Tak, Mary.
Mary? Mary?
Min elskede. Du har gjort det af med mig.
- Nej! Lad mig rense det. - Har De en hurtig hest?
Har De papir og blæk?
Jeg må sende en meddelelse til Surrats pensionat.
John Wilkes Booth? En meddelelse til Dem.
- Fra hvem? - Det sagde han ikke.
Lewis! George! I vil ikke tro på at vi er så heldige.
Ser jeg ikke forfærdelig ud, mr. Lincoln?
Det er første gang i lang tid at jeg går ud.
- Jeg ser forfærdelig ud, ikke? - Du er lige så smuk som altid.
Tak, fader.
Tekst: Primetext.tv